”Anna
minulle rauha Sinulta, jolle kuolleetkin ovat eläviä.” Tuo Mikael Agricolan
rukouksen katkelma sisältää niin paljon. Meille rakkaan ihmisen kuolema on
usein vaikeaa, emmekä voi ymmärtää, miksi niin piti käydä. Monet asiat ovat
saattaneet jäädä selvittämättä eikä mielessämme ole rauha. Jumalalle myös
täältä maan päältä poistuneet ihmiset ovat eläviä. Tämä antaa meille
mahdollisuuden käsitellä noita kesken jääneitä asioita Jumalan kanssa. Hän voi
antaa meille rauhan.
Jeesus sanoi:
”Minä olen ylösnousemus ja elämä. Joka uskoo minuun, saa elää, vaikka
kuoleekin, eikä yksikään, joka elää ja uskoo minuun, ikinä kuole. Uskotko
tämän?” (Joh. 11: 25-26) Jeesus lupaa meille iankaikkisen elämän, kun uskomme
häneen. Eikö olekin ihana asia! Jeesus sanoo, että hän on ylösnousemus ja elämä
ja häneen uskomalla mekin saamme elää. Jeesus ei sano, että meidän täytyisi
suorittaa jotain tai aseta mitään muitakaan ehtoja iankaikkiselle elämälle.
Vain usko Jeesukseen riittää.
Toisinaan
rauhamme vie se, että emme tiedä poisnukkuneen läheisemme uskon tilaa. Meillä
suomalaisilla on usein sellainen ajatus, ettei niistä uskonasioista nyt niin
kauheasti tarvitse puhua. Kyllä se riittää, kun uskoo niin kuin
uskontunnustuksessa sanotaan. Ja tottahan se on. Se riittää. Mutta kun uskosta
ei puhuta, siitä seuraa se, ettemme tiedä, mihin läheisemme uskovat. Sen vuoksi
meidän, jotka vielä olemme täällä, on tärkeää puhua Jeesuksesta syntiemme
sovittajana ja pelastajanamme.
Usko syntyy
Jumalan Sanan kuulemisesta, siitä, että ihminen saa kuulla Jeesuksen
sovittaneen hänenkin syntinsä. Joskus nämä puheet eivät tunnu saavan
minkäänlaista vastakaikua tai suhtautuminen on torjuvaa tai jopa hyökkäävää.
Meidän ei pidä siitä kuitenkaan lannistua. Pyhä Henki voi alkaa tehdä tuossa
ihmisessä työtä ja jossain tilanteessa, joskus ihan elämän viimehenkäyksillä,
tuo kuultu evankeliumi alkaa elää ja usko Jeesukseen herää. Me emme voi
vaikuttaa ihmiseen enää hänen kuolemansa jälkeen, mutta täällä maan päällä me
olemme saaneet tehtävän kertoa Jeesuksesta.
Meillä on
myös etuoikeus rukoilla meille rakkaitten ihmisten puolesta ja myös niiden
puolesta, jotka ovat aiheuttaneet meille vaikeuksia. ”Älkää mistään murehtiko,
vaan kaikessa saattakaa pyyntönne rukouksella ja anomisella kiitoksen kanssa
Jumalalle tiettäväksi ja Jumalan rauha, joka on kaikkea ymmärrystä ylempi, on varjeleva
teidän sydämenne ja ajatuksenne Kristuksessa Jeesuksessa. ” (Fil. 4:6-7) Tähän
rauhaan saamme tänäänkin jäädä.
Ei kommentteja:
Lähetä kommentti